КАБІНЕТ  МІНІСТРІВ  УКРАЇНИ 

П О С Т А Н О В А

Про затвердження Положення про порядок проведення  евакуації населення у разі загрози або  виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру

Київ - 2001

П О С Т А Н О В А

КАБІНЕТУ  МІНІСТРІВ  УКРАЇНИ 

(від 26 жовтня 2001 р. N 1432)

Про затвердження Положення про порядок проведення  евакуації населення у разі загрози або  виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру/

  	З метою належного забезпечення проведення евакуації населення на    території      України     Кабінет     Міністрів     України 

п о с т а н о в л я є:

 	Затвердити Положення   про   порядок   проведення   евакуації населення  у  разі  загрози  або  виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, що додається.

     Прем'єр-міністр України                               А.КІНАХ

     Інд. 33

ЗАТВЕРДЖЕНО
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2001 р. N 1432

ПОЛОЖЕННЯ
про порядок проведення евакуації населення у разі загрози або 
виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру

1. Загальна частина

	1. Поняття,  що  вживаються  у  цьому  Положенні,  мають таке значення:

	евакуація -  комплекс  заходів  щодо організованого вивезення (виведення) населення з  районів  (місць),  зон  можливого  впливу наслідків  надзвичайних  ситуацій  і  розміщення  його у безпечних районах (місцях) у разі виникнення безпосередньої загрози життю та заподіяння шкоди здоров'ю людей;
загальна евакуація  -  комплекс заходів,  що здійснюються для всіх  категорій  населення  в  окремих  регіонах  держави  у  разі виникнення   надзвичайної   ситуації  техногенного  чи  природного характеру;
часткова евакуація - комплекс заходів,  що  здійснюється  для захисту окремих категорій населення у разі виникнення надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру.  Часткова евакуація проводиться   завчасно   для   визначених   категорій   населення: студентів,  учнів   інтернатів,   вихованців   дитячих   будинків, пенсіонерів  та  інвалідів,  які  утримуються  у будинках для осіб похилого віку,  разом з викладачами та вихователями, обслуговуючим персоналом і членами їх сімей, а також хворих разом з лікувальними закладами і їх персоналом;
безпечний район  -  придатний   для   життєдіяльності   район розміщення  евакуйованого  населення,  який  визначається рішенням відповідного органу  виконавчої  влади  за  межами  зон  можливого зруйнування,   хімічного  зараження,  катастрофічного  затоплення, масових  лісових  і  торф'яних   пожеж,   а   також   небезпечного радіоактивного забруднення;
	уповноважені органи управління з питань надзвичайних ситуацій та  у  справах  захисту  населення  від  наслідків  Чорнобильської катастрофи  - Головне управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Автономної Республіки  Крим,  Головне управління    з    питань    надзвичайних    ситуацій    Київської міськдержадміністрації,  головні управління (управління) з  питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи  обласних  та  Севастопольської  міської держадміністрацій;
	евакуаційні органи    -    підрозділи   управління   процесом евакуації, які призначаються розпорядженням керівника відповідного органу  виконавчої  влади  (об'єкта)  для планування,  підготовки, організації  та  проведення  евакуації  населення,  а  також   для приймання і розміщення евакуйованого населення.
	2. Залежно від масштабів і особливостей надзвичайної ситуації рішення про проведення евакуації населення приймають:
на загальнодержавному рівні - Кабінет Міністрів України;
     на регіональному рівні - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, голова обласної держадміністрації;
     на місцевому  рівні  -  голова  Київської та Севастопольської міської держадміністрації, голова районної держадміністрації;
     на об'єктовому рівні - керівник об'єкта.
	3. Загальна евакуація проводиться шляхом  вивезення  основної частини  населення  з  міст  і  небезпечних  районів  усіма видами наявних  транспортних  засобів  на  відповідній   адміністративній території та виведення найбільш витривалої його частини пішки.
	4. Часткова    евакуація    проводиться    з    використанням транспортних засобів,  що експлуатуються за діючим  графіком.  Для прискорення  евакуації  за  рішенням керівника відповідного органу виконавчої влади залучаються додаткові транспортні засоби.
	 5. Оповіщення населення про загрозу і виникнення надзвичайної ситуації  здійснюється  з  використанням  усіх  систем оповіщення, мережі зв'язку,  засобів радіомовлення і телебачення із залученням у разі потреби сил і засобів органів МВС.
	6. Безпечний  район  визначається  рішенням органу виконавчої влади,  як  правило,  на  території  своєї   області   (Автономної Республіки Крим).
	За кожним підприємством,  установою,  організацією,  об'єктом  закріплюється район або пункт розміщення.
	7. У разі коли евакуйоване населення неможливо  розмістити  у безпечному  районі  своєї  області  (Автономної  Республіки Крим), частина його може розміщуватися у сусідній області з  обов'язковим узгодженням   цього   питання   з   керівником   виконавчої  влади відповідної області.
	8. Безпечні для розміщення евакуйованого населення райони  та порядок  його  доставки  від  пунктів  висадки до місць розміщення визначаються рішенням відповідного  органу  виконавчої  влади,  на території  якого планується розміщувати евакуйоване населення,  за заявками  органу  виконавчої  влади  і   об'єкта,   що   проводить евакуацію.
	9. Для  евакуації населення із зон радіоактивного забруднення  навколо атомних електростанцій визначається не менш як два  райони  для розміщення евакуйованого населення у протилежних напрямках,  з урахуванням переважаючого для цієї місцевості напрямку вітру.
	10. Органи виконавчої влади,  на  території  яких  планується розміщувати    евакуйоване   населення   із   зон   радіоактивного забруднення навколо атомних  електростанцій,  зон  катастрофічного затоплення   та  землетрусу,  видають  ордери  на  право  зайняття громадських будівель і приміщень.
	11. У   разі   хімічного   зараження,   виникнення    повені, катастрофічного затоплення, масових пожеж евакуація здійснюється у безпечні райони поблизу місць виникнення надзвичайної ситуації.

2. Евакуаційні органи, їх функції та завдання/

	12. Для  планування,  підготовки  та  проведення   евакуації, приймання  і розміщення населення створюються евакуаційні комісії,  збірні евакуаційні пункти, проміжні пункти евакуації та приймальні евакуаційні пункти (далі - евакуаційні органи).
	13. Персональний   склад  евакуаційних  органів  визначається рішенням керівників відповідних органів виконавчої влади,  органів  місцевого  самоврядування,  а  на  об'єктах  - наказами керівників підприємств,  установ та організацій незалежно від форми власності і підпорядкування.
	14. Евакуаційні   комісії   очолюють   заступники  керівників органів  виконавчої  влади,  які   відповідають   за   планування, організацію,   проведення   евакуації,   приймання   і  розміщення населення. Секретарями зазначених комісій призначаються працівники уповноваженого органу управління з питань надзвичайних ситуацій та у  справах  захисту   населення   від   наслідків   Чорнобильської катастрофи.
	15. Евакуаційні   органи   здійснюють  планування  евакуації, підготовку   населення   до   евакуаційних   заходів,   підготовку підпорядкованих   евакуаційних   органів   до  виконання  завдань, контроль за підготовкою  та  розподілом  усіх  видів  транспортних засобів   для  забезпечення  евакуаційних  перевезень,  визначення станцій,  портів  для  посадки  (висадки)  населення,   визначення маршрутів  руху  населення пішки,  практичне проведення евакуації, приймання  евакуйованого  населення  та  ведення  його  обліку  за об'єктами, а також контроль за розміщенням і життєзабезпеченням.
	16. Час на розгортання і підготовку евакуаційних органів усіх рівнів до роботи не повинен перевищувати чотирьох годин з  моменту отримання рішення про проведення евакуації.
	17. У   разі   виникнення   потреби  в  негайному  проведенні евакуації у складі  евакуаційних  комісій  створюються  оперативні групи,  які  розпочинають  роботу  з моменту прийняття рішення про проведення евакуації.
	18. Контроль  за  роботою  евакуаційних  органів   здійснюють  керівники  відповідних  органів виконавчої влади (об'єктів),  яким підпорядковані ці органи.
 	19. Збірні  евакуаційні  пункти  призначені   для   збору   і реєстрації населення,  яке підлягає евакуації,  формування піших і транспортних колон та ешелонів,  а також забезпечення відправлення їх  на пункти посадки на транспортні засоби та вихідні пункти руху пішки.  Кожний збірний евакуаційний пункт  має  свій  номер  і  за кожним з них закріплюється певна кількість об'єктів.
	20. Збірні   евакуаційні  пункти  розгортаються  за  рішенням органів виконавчої влади про проведення евакуації у разі аварії на атомній електростанції, катастрофічного затоплення і землетрусу.
	 21. Збірні  евакуаційні пункти,  проміжні пункти евакуації та приймальні евакуаційні пункти забезпечуються зв'язком з районними, міськими,  районними у містах,  селищними, сільськими, об'єктовими евакуаційними комісіями,  пунктами посадки на транспортні  засоби, вихідними   пунктами  руху  пішки,  з  медичними  і  транспортними службами.
	22. Проміжні пункти  евакуації  розгортаються  на  межах  зон радіоактивного або хімічного забруднення.
 	23. Приймальні  евакуаційні  пункти  розгортаються  в пунктах висадки евакуйованого населення і призначаються для його  зустрічі і відправлення до районів (пунктів) розміщення.
 	24. Уповноважений  орган  управління  з  питань  надзвичайних ситуацій  та   у   справах   захисту   населення   від   наслідків Чорнобильської  катастрофи  у  межах наданих йому повноважень бере участь у плануванні,  підготовці та проведенні евакуації, здійснює координацію цих заходів.
	25. Уповноважений орган управління з питань НС та у СЗН від НЧК постійно  інформуться  евакуаційними органами про планування евакуації, підготовку евакуаційних органів до  виконання  покладених на них завдань,  навчання населення діям під час проведення евакуації,  обладнання станцій, портів, пунктів посадки на транспортні  засоби,  підготовку  маршрутів  до місць посадки на транспортні засоби, здійснення контролю за підготовкою транспортних  засобів до евакуації, організації обліку евакуйованого населення, підготовки пунктів   управлін-ня до організації управління та зв'язку в ході евакуації, організації оповіщення відповідних органів управління та населення про початок евакуації, організації інженерної, медичної,    пожежної, радіаційної,  хімічної  розвідки  в  місті   (районі),   медичного забезпечення   населення у ході евакуації у місті (районі), підготовки до розгортання пунктів спеціальної  обробки  населення, знезараження одягу і транспортних засобів, дозиметричного контролю у складі приймальних евакуаційних пунктів.
	26. На   органи   виконавчої    влади,    органи    місцевого самоврядування  та  керівників  об'єктів,  які проводять евакуацію населення, покладається:
	- планування і проведення евакуації працівників  та  членів  їх сімей;
	- подання до   відповідних   транспортних  органів  розрахунків потреби у транспортних засобах для вивезення працівників і  членів їх сімей до безпечних районів;
	- контроль за    плануванням,    підготовкою    і   проведенням евакуаційних заходів підвідомчими об'єктами;
	- визначення та підготовка  безпечного  району  для  розміщення евакуйованих працівників і членів їх сімей.
	27. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та об'єкти,  які приймають евакуйоване населення, визначають склад відповідних евакуаційних органів, забезпечують   планування приймання та розміщення евакуйованого населення, яке прибуває з небезпечних районів,  у будівлях і приміщеннях незалежно від форми власності, підготовку приймальних евакуаційних пунктів, обладнання станцій, портів, пунктів висадки населення, сховищ для захисту евакуйованого населення, контроль за підготовкою житла, медичних закладів, інших  об'єк-ів для розміщення і життєзабезпечення евакуйованого населення, організацію його обліку,  інженерної, медичної,  пожежної,  радіаційної,  хімічної розвідок на маршрутах евакуації і у районах (пунктах) розміщення населення,  організацію дозиметричного  контролю,  спеціальної обробки населення,  одягу і техніки.
	28. Організація забезпечення цивільного захисту населення,  у тому  числі  евакуації,  в  транспортних  засобах  покладається на органи управління залізничним, автомобільним, водним та авіаційним транспортом.
	Мінтранс для   прискорення   проведення   евакуації  завчасно визначає за  відповідними  варіантами  графіки  та  маршрути  руху залізничних,   автомобільних,  морських,  річкових  та  авіаційних транспортних засобів, що забезпечують евакуаційні перевезення.
 	29. Транспортні служби і організації:
	- розробляють плани    забезпечення    потреб    евакуації    у транспортних засобах;
	 - беруть участь  у плануванні і підготовці транспортних засобів для перевезення евакуйованого населення.
	30. МНС відповідно до покладених на нього завдань з евакуації населення:
 	організовує оповіщення  населення  про загрозу або виникнення надзвичайної  ситуації  та  постійно  інформує  його  про  поточну обстановку;
     	організовує розроблення і проведення евакуаційних заходів;
     	координує діяльність    центральних    і   місцевих   органів виконавчої влади  та  об'єктів  з  питань  евакуації  населення  у надзвичайних ситуаціях;
     	здійснює контроль за ходом проведення евакуації;
 	організовує і  здійснює  контроль  за готовністю евакуаційних  органів до дій з проведення евакуації;
	 організовує навчання  населення,   працівників   евакуаційних органів  та  органів  управління всіх рівнів з питань підготовки і проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій.
	31. МОЗ:
     планує медичне забезпечення на випадок проведення евакуації;
     організовує підготовку   медичних    служб    до    медичного забезпечення на збірних евакуаційних пунктах, маршрутах евакуації, в районах розміщення евакуйованого населення;
     у межах     своєї     компетенції     здійснює      державний санітарно-гігієнічний нагляд;
     організовує проведення санітарної обробки населення.

	32. МВС:
     організовує регулювання   дорожнього   руху   на   міських  і позаміських маршрутах евакуації;
     розробляє і  здійснює  заходи   щодо   забезпечення   безпеки  дорожнього  руху,  охорони  матеріальних  і культурних цінностей у разі проведення евакуації;
     організовує охорону  громадського  порядку   на   збірних   і приймальних  евакуаційних пунктах,  пунктах посадки (висадки),  на маршрутах евакуації і у районах (пунктах) розміщення евакуйованого населення;
     у межах   своєї   компетенції  забезпечує  дотримання  режиму перевезень автомобільними дорогами і допуск  до  зон  надзвичайних ситуацій;
     організовує реєстрацію   евакуйованого  населення  і  ведення адресно-довідкової роботи.
     	33. Держкомзв'язку  забезпечує   оповіщення   населення   про початок  евакуації  і  зв'язок  під  час  проведення  евакуаційних заходів.

3. Планування евакуації населення.

	34. Планування  евакуації  проводиться  для  населення,   яке проживає    у    зонах   можливого   катастрофічного   затоплення, небезпечного  радіоактивного  забруднення,  хімічного   зараження, районах  виникнення  стихійного  лиха (масових лісових і торф'яних пожеж,  землетрусів,  зсувів,  паводків,   підтоплень   та   інших геофізичних  і  гідрометеорологічних  явищ  з тяжкими наслідками), великих аварій і  катастроф  (якщо  виникає  безпосередня  загроза життю та заподіяння шкоди здоров'ю людей).
	35. Евакуація  населення  із  зон небезпечного радіоактивного забруднення   навколо   атомних   електростанцій   планується    і проводиться:
     для АЕС потужністю до 4 ГВт - у радіусі 30 кілометрів;
     для АЕС потужністю більше 4 ГВт - у радіусі 50 кілометрів.
	36. У  плані  евакуації,  складовою  частиною  якого  є карта (схема), зазначаються:
     - висновки з оцінки обстановки у разі  виникнення  надзвичайної ситуації;
     - порядок оповіщення населення про початок евакуації;
     - кількість населення,  яке  підлягає  евакуації,  за  віковими категоріями;
     - терміни проведення евакуації;
- склад евакуаційних  органів  і  терміни   приведення   їх   у готовність;
     - кількість населення,    яке    вивозиться    різними   видами транспортних засобів окремо і виводиться пішки;
     - розподілення об'єктів  за  збірними  евакуаційними  пунктами, пунктами посадки,  районами (пунктами) розміщення та евакуаційними напрямками;
     - маршрути евакуації;
     - райони (пункти) розміщення евакуйованого населення;
     - пункти посадки  на  транспортні  засоби,  пункти  висадки   у безпечному районі, порядок доставки населення з пунктів висадки до районів (пунктів) розміщення;
     - заходи щодо організації  приймання,  розміщення,  захисту  та життєзабезпечення евакуйованого населення у безпечному районі;
     - порядок організації управління і зв'язку.
  
   На карті (схемі) позначаються:
     - райони (пункти)   розміщення  евакуаційних  органів,  вихідні пункти та пункти посадки (висадки);
     - схема оповіщення, організації зв'язку і управління;
     - розміщення евакуйованого населення по об'єктах  у  безпечному районі.
    
 Розділ плану,   в   якому   визначаються   види  забезпечення евакуації,  розробляється відповідними службами.  До цього розділу включаються:
- основні завдання служби;
     - перелік сил   і   засобів,   які  залучаються  для  виконання евакуаційних заходів;
     - терміни виконання завдань.
     
План евакуації    розробляється     евакуаційною     комісією відповідного рівня,  затверджується керівником відповідного органу виконавчої  влади,  який  очолює  цю   комісію,   погоджується   з керівником  відповідного  органу виконавчої влади,  який приймає і розміщує   евакуйоване   населення,   та   підписується    головою евакуаційної комісії.
     
37. Евакуаційна комісія відповідного органу виконавчої влади, на території якої планується розміщення  евакуйованого  населення, розробляє  план  його приймання і розміщення у безпечному районі з картою (схемою).
    	 У плані зазначаються:
     - кількість евакуйованого населення  за  віковими  категоріями, яке прибуває у район, місто, район у місті, селище, село;
     - кількість об'єктів   і  їх  розподіл  за  районами  у  місті, сільськими і селищними радами, населеними пунктами;
     -чисельність населення, яке проживає на відповідній території;
     - будівлі і споруди для розміщення об'єктів господарювання;
     - пункти висадки евакуйованого населення;
     - порядок і  терміни   доставки   евакуйованого   населення   з приймальних евакуаційних пунктів до районів (пунктів) розміщення;
     - порядок розміщення евакуйованого населення;
     - порядок забезпечення   евакуйованого   населення   продуктами харчування,  водою,  предметами першої необхідності,  медичним  та іншими видами обслуговування;
     - порядок оповіщення   посадових   осіб,  які  відповідають  за приймання евакуйованого населення, про початок евакуації і терміни прибуття населення.

На карті (схемі) позначаються:
     - місця розгортання  приймальних  евакуаційних пунктів,  пункти висадки евакуйованого населення, розподілення об'єктів за районами (пунктами) розміщення;
     - склад евакуаційних   органів   і   термін   приведення  їх  у готовність;
     - хема оповіщення, організації зв'язку і управління;
     - райони (пункти) розміщення  людей  у  безпечному  районі,  їх кількість, категорія і розподілення за об'єктами.
     
План приймання    і    розміщення   евакуйованого   населення підписується  головою  евакуаційної   комісії   і   затверджується керівником відповідного органу виконавчої влади.
   38. План   приймання  і  розміщення  евакуйованого  населення включає також розділ з  транспортного  забезпечення  евакуації,  в якому зазначається:
     - кількість транспортних  засобів  кожного  виду  і  термін  їх подачі до пунктів посадки;
     - кількість населення, яке підлягає евакуації; 
     - терміни відправлення  евакуйованого  населення   у   безпечні райони;
     - терміни прибуття евакуйованого населення до пунктів посадки;
     - маршрути руху транспортних засобів;
     - кількість рейсів.
     
Розділ плану    з    транспортного   забезпечення   евакуації розробляється транспортною службою,  погоджується з  уповноваженим органом  управління  з  питань  надзвичайних ситуацій та у справах захисту  населення  від  наслідків  Чорнобильської  катастрофи   і затверджується  керівником  органу  управління  відповідного  виду транспорту.
   39. На всіх  громадян,  які  підлягають  евакуації,  завчасно складаються   списки   за   об'єктами  і  житлово-експлуатаційними організаціями у трьох примірниках,  один  з  яких  залишається  на об'єкті або в житлово-експлуатаційній організації,  другий (у разі одержання  рішення  про  проведення  евакуації)  після   уточнення списків  надсилається  на збірний евакуаційний пункт,  третій – до евакуаційної комісії району (пункту) розміщення.
   40. План евакуації населення щороку уточнюється станом  на  1 січня.
                 
4. Порядок проведення евакуаціїє

     41. З отриманням рішення (сигналу) про проведення евакуації евакуаційні комісії уточнюють завдання керівникам об'єктів щодо проведення евакуаційних заходів,  контролюють  стан  оповіщення населення,  його  збору,  формування  колон   (через   начальників маршрутів),  забезпечують  переміщення їх до пунктів евакуації,  а також разом з транспортними  службами  -  готовність  транспортних засобів   до   перевезень,   уточнюють  порядок  їх  використання, підтримують  постійний  зв'язок  з  начальниками  маршрутів  та  з органами виконавчої влади безпечних районів, інформують їх про хід евакуації.
     42. У райони розміщення евакуаційних  органів  та  населення, яке  підлягає  евакуації,  направляються представники евакуаційних комісій   для   вирішення   питань   приймання,    розміщення    і життєзабезпечення евакуйованого населення.
     43. Об'єктові евакуаційні комісії:
     - організовують оповіщення,   реєстрацію  та  облік  населення, уточнюють дані про транспортні засоби,  що виділяються  об'єктові, термін їх подачі, маршрути та порядок руху;
     - видають начальникам піших і транспортних колон витяги із схем маршрутів, забезпечують засобами зв'язку та інструктують їх;
     - організовують і контролюють посадку  евакуйованого  населення на транспортні засоби і відправку колон;
     - надають необхідну   інформацію  органам  виконавчої  влади  у безпечних районах;
     - інформують районні евакуаційні комісії про хід евакуації.
     44. Керівники житлово-експлуатаційних організацій здійснюють оповіщення   не працю-ю-ого населення про порядок  проведення евакуації,  разом  з  працівниками  органів  внутрішніх  справ та охорони  здоров'я  забезпечують  прибуття на збірні  евакуаційні пункти громадян,  які  з  поважних  причин  не  можуть  самостійно прибути на ці пункти.
     45. Начальники   збірних  евакуаційних  пунктів  уточнюють  з керівниками підприємств та організацій чисельність евакуйованого населення і порядок його відправлення, організо-вують реєстрацію та облік населення,  формують піші і транспортні  колони, здійснюють посадку населення на транспортні засоби,  доповідають евакуаційній комісії району,  міста,  району у місті про його  відправлення  та інструктують  начальників ешелонів і старших колон,  організовують надання медичної допомоги евакуйованому  населенню, охорону громадського порядку.
   46. Евакуація  особового  складу збірних евакуаційних пунктів організовується після проведення  евакуаційних  заходів  згідно  з окремим рішенням керівника відповідного органу виконавчої влади.
   47. Керівник  органу  виконавчої  влади і евакуаційна комісія безпечного  району,  організовують  підготовку  пунктів   висадки, розгортають  приймальний  евакуаційний пункт,  уточнюють кількість прибулих і порядок подачі транспортних засобів для їх вивезення  з пунктів висадки,  а також з проміжних пунктів евакуації до пунктів розміщення,  контролюють  роботу  керівників  об'єктів   безпечних районів з прийому і розміщення евакуйованого населення.
   48. У  разі  оголошення  евакуації  громадяни  самостійно  на міських  транспортних  засобах,  які   у   цей   період   працюють цілодобово,  прибувають  на збірні евакуаційні пункти.  Працівники цих пунктів розподіляють громадян,  які підлягають  евакуації,  за транспортними засобами,  інструктують їх і забезпечують посадку на транспортні засоби.
   49. У  разі  виникнення  аварії  на  хімічно  або  радіаційно небезпечному об'єкті евакуація населення проводиться у два етапи:
     перший -   від   місця   знаходження   людей   до  межі  зони забруднення;
     другий - від  межі  зони  забруднення  до  пункту  розміщення евакуйованого населення в безпечних районах.
     На межі   зони  забруднення  в  проміжному  пункті  евакуації здійснюється пересадка  евакуйованого  населення  з  транспортного засобу,  який  рухався  забрудненою  місцевістю,  на незабруднений транспортний засіб.
     Забруднений транспортний    засіб    використовується     для перевезення населення тільки забрудненою місцевістю.
     50. Евакуація  населення  із  зон  можливого  катастрофічного затоплення проводиться у  першу  чергу  з  населених  пунктів,  що знаходяться  поблизу  гребель,  хвиля  прориву яких може досягнути зазначених населених пунктів протягом менше ніж 4 годин, а з інших населених   пунктів  -  за  наявності  безпосередньої  загрози  їх затоплення.
     51. Інформаційне  забезпечення  евакуйованого  населення  про порядок  дій  у  різних  ситуаціях  та  про  оперативну обстановку здійснюється   уповноваженим   органом   управління    з    питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і евакуаційним органом  з  використанням для цього системи оповіщення,  засобів радіомовлення і телебачення та із залученням у разі потреби сил і засобів органів МВС.
     52. Евакуйовані громадяни  повинні  мати  при  собі  паспорт, військовий   квиток,  документ  про  освіту,  трудову  книжку  або пенсійне посвідчення,  свідоцтво про народження, гроші і цінності, продукти   харчування   і  воду  на  3  доби,  постільну  білизну, необхідний одяг і взуття загальною вагою не більш як 50 кілограмів на  кожного  члена  сім'ї.  Дітям  дошкільного  віку вкладається у кишеню  або  пришивається  до  одягу  записка,   де   зазначається прізвище,  ім'я та по батькові, домашня адреса, а також ім'я та по батькові матері і батька.
     53. Евакуйоване  населення  розміщується  у   придатних   для проживання будівлях, які в зимовий період опалюються.
     54. Методичне    забезпечення    планування   та   проведення евакуаційних заходів здійснюється МНС.

26 жовтня 2001 р. N 1432
Київ